VEJEN TIL RUKAJÄRVI
Divisionen gik over grænsen og tvang russerne mod øst.
Vores enhed blev holdt tilbage på den finske side i et par dage -
- selv om andre kæmpede i Dvinas ødemark.
Mange af mine mænd havde deltaget i Vinterkrigen.
De vidste, hvad de gik ind til.
En anden arv fra Vinterkrigen -
- var, at de vidste, hvad soldaterlivet indebar.
At man ikke skal være bange, før der er noget at være bange for.
- Hop i, T auno! - Kom nu, hop i.
Hop i, T auno!
- Det er ikke så højt. - Hop nu i.
Lad være, Tauno. Du drukner.
Kom ned, far.
Det er ingenting.
Er du god til at svømme?
Jeg er ingen Weissmuller.
Vi skubber dig i.
- Nej, for fanden, drenge. - Jo.
Kom nu!
For helvede...
- Hjælp ham dog. - Kom nu, drenge.
Der skal flere med på billedet.
Også dig, Tauno. Kom nu.
Jeg havde fået ordre til at melde mig hos min enhed.
Jeg forlod Helsinki før midsommer.
Kaarina fulgte mig til stationen.
Hun vidste endnu ikke, hvor hun skulle hen.
Der var optræk til krig.
Jeg havde skrevet mange breve til Kaarina -
- uden at få svar, og jeg vidste ikke, om hun havde fået dem.
Savner De Deres forlovede, løjtnant?
Hvad tror De, sergent?
Nu tager jeg billedet, hr. Iøjtnant.
Ryk sammen, drenge.
Sådan. Nu tager jeg det.
Ordre fra enhedens kommandør.
Forstået.
Vi skal østpå.
Vi forlod Lieksa om eftermiddagen -
- og krydsede grænsen om aftenen.
Det 10. infanteriregiment var foran os.
Ingen nægtede at krydse grænsen.
De fleste syntes, at det var på tide at tage det tilbage -
- russerne havde stjålet fra os i Vinterkrigen... med rente.
Mannerheims dagsbefaling blev læst op for os officerer.
Øverstbefalende sagde:
"Vi ved, hvad Stalins løfter er værd. "
"Vi er stærke nok til at stå vagt om friheden -"
" - og forsvare vore brødre i Østkarelen. "
"Sværdet lægges ikke, før der hersker lov og orden. "
"Vi behøver ikke som almisse tage imod det land -"
" - som er vor retmæssige arv. "
Vi kom for sent.
Russerne er væk.
Jeg kan mærke, at Eero er her. Jeg spørger lige.
- Vi kan ikke efterlade bagagen. - Så gå i forvejen.
Undskyld...
Er der en løjtnant Eero Perkola her?
Stop det skrigeri.
Jeg kan ikke høre, hvad jeg selv siger.
2. Iette infanteri. Han er min forlovede.
Vi har ikke tid til at få navne her.
Hold så op med det hyleri!
Fandens, her er endnu flere.
Har du aldrig set en død før?
Forrige vinter stablede jeg frosne lig ved Kollaa-floden.
Hvad er der?
Næsten alle huse er nedbrændt.
Sådan er det nok også gået vores by.
Det var vist vore egne, der brændte byen ned efter Vinterkrigen.
Også vores huse. Mor sørger stadig. Hun mindes æbletræerne.
Når de blomstrede, sagde folk, at vores have var hvid som lmatra.
I kan plante nye træer, når krigen er forbi.
Hvis vi ikke bliver sendt videre, kan vi tage os af kantinen.
Hr. Iøjtnant...
Hvor skal vi sove?
Fortsæt fremad med delingen.
I får anvist logi længere fremme.
Hannikainens deling er nået til Pohjoisranta. - Javel.
Løjtnant Perkola melder sig.
Det var fandens. Jeg har ventet på dig.
Velkommen.
Divisionen angriber nu i retning mod Rukajärvi.
Vi ved kun, at fjenden har lagt sig i ly bag Lieksajärvi.
Det lette infanteri går i spidsen.
Paasivirta, dit kompagni får æren af at gå forrest.
Hvor langt skal vi gå?
Til Bjelomorsk, Murmanskbanen, Hvidehavets kyster -
- ja, til Ural, hvis vi får lov.
Nå, så langt.
Hvad er der?
Jeg har haft den samme drøm flere gange.
Jeg var sikker på at finde dig blandt de sårede eller døde.
Jeg har tit drømt, at du var død.
Jeg var overbevist om, at jeg aldrig skulle se dig mere.
Det må du ikke sige.
Vi skal have dig tilbage på den finske side.
Lad os tage af sted sammen.
Ja, når alt det her er overstået.
En gang til.
Må jeg tale med Dem, hr. major?
Hvad drejer det sig om?
Der er lotter her.
De burde sendes tilbage.
Er der lotter ved fronten?
De skulle til Kolvasjärvi -
- men blev ved en fejl kørt helt til Repola.
Hvad har De med det at gøre?
En af lotterne er min forlovede.
- Hvad hedder De? - Løjtnant Perkola, hr. major.
Javel. Jeg skal nok se på det.
Tak, hr. major.
Perkola, jeg skal bruge nogle frivillige til en specialopgave.
Min enhed tager af sted om nødvendigt.
I skal rykke frem fra Repola mod Porajärvi og denne bæk.
Indtag stilling der og afvent nye ordrer.
Jeg siger kun det her til Dem, og det må ikke komme videre.
Vi har ingen oplysninger om fjenden på divisionens højre flanke.
Vi kan ikke angribe, før vi ved, hvor mange russere der er i skoven.
Der er en 100 km lang breche i fronten.
De kan få 100.000 mand igennem der.
Det er ikke mere end en russer pr. meter.
Så mange er der nok ikke.
Hold jer til bækken.
Hvis russerne angriber, så hold dem hen og giv mig besked.
- Og ellers afventer I nye ordrer. - Javel.
- Spørgsmål? - Nej, hr. major.
En konvoj tager til Lieksa i dag. Den tager dig med herfra.
Lov mig en ting...
Nej, glem det.
Tag det her.
Marchordre: Anden deling går forrest.
Derefter følger første og tredje.
Jeg leder første gruppe.
Hvad er vores opgave, løjtnant?
Vi rykker frem mod Porajärvi og indtager forsvarsstilling der.
Mere må jeg ikke sige.
I to går i front og holder afstand.
Løjtnant, bliver vi sendt helt alene i dødens gab?
Vi er ikke på vej i dødens gab.
Fart på, Karppinen.
Det er os, der er dødens gab. Russerne kan vente sig.
Alle mulige galninge skal man...
Min elskede, jeg venter på dig.
Det har længe stået mig klart, at vores fælles fremtid -
- ikke afhænger af, hvordan krigen her slutter -
- hvem der vinder eller taber.
Vores fælles fremtid afhænger kun af os to -
- af vores håbefulde ønsker.
Da vi sagde farvel til hinanden, forsøgte jeg at sige -
- at lige meget hvad der sker i denne krig, så venter jeg på dig.
Jeg venter på vores liv sammen -
- et liv, som vi ikke behøver at dele med nogen.
End ikke med fædrelandet.
"l har ikke knust vores udholdenhed eller vores vilje til sejr."
"Nedlæg våbnene og vend hjem til jeres familier."
Her krummes ikke et hår, uden at Herren ved det.
Forhåbentlig ikke.
Jeres gruppe går forrest nu.
Sig til dem, at de skal surre udrustningen fast til cyklerne.
- Så larmer det ikke så djævelsk. - Javel.
- Ville og Lukkari i spidsen. - Kom i gang.
De behøvede ikke sætte Deres søn i første geled.
Her er ingen sønner, kun finske soldater.
Hvis De synes.
Løjtnant Paasivirta. Ordre fra stabschefen.
Vi skal af sted nu.
Lige nu? Det kan vi da ikke.
Jeg har 15.000 mand, som angriber Rusland.
Jeg har ikke tid til at skændes om det.
Kør pigerne til Lieksa sammen med de sårede.
- I skal være væk i eftermiddag. - Forstået.
- Kan jeg give Dem det her brev? - Send det hellere fra Lieksa.
Det er til min forlovede. Løjtnant Perkola, 2. Iette infanteri.
Hurtigt, konvojen kører nu.
Husk, at du repræsenterer en stor patriotisk organisation.
Undgå at gøre noget, der...
- Her er russere. - De er evakueret.
Fandeme nej. De skal alle visiteres.
Lad os se på det først.
Og Heikkinen tager det roligt.
- Taler du finsk? - lkke forstå...
Vi er karelere alle sammen.
Vi vil intet ondt.
Har I set russere?
De er langt borte... ved Hvidehavet.
Gennemsøg mændenes ting.
Hvad har du der, du gamle?
Hvad kan sådan en gammel støder have?
Vi finder intet i det møg.
Alt skal gennemsøges. Alt.
Indstil skydningen!
Indstil skydningen, for satan!
Se, hvad han forsøgte at skjule.
Kom herhen, Karppinen.
Kom her.
Se mig i øjnene. Se mig i øjnene, soldat!
Det her gentager sig ikke, vel?
Nej, løjtnant.
Træd af.
Han fik et slemt granatchok under Vinterkrigen.
Han er vel kommet sig?
Snickers mænd holder vagt ved floden, og mine hjælper.
Javel. De skal afløse hinanden, så alle får hvile.
Blev der sagt noget om madrationer?
Mændene har kun knækbrød med.
De sagde, provianten kommer senere. De lader os ikke dø af sult.
- Vil De have, løjtnant? - Hvad er det?
Jeg og drengene har kogt vand.
Det er en stærk suppe, I har.
Ordre fra divisionsstaben.
- Forstået. - Kortet er vedlagt.
Jeg har en anden besked til Dem.
Repola fik meddelelse om -
- at konvojen til Lieksa blev overfaldet af partisaner.
Og lotterne? Var der noget om dem?
De blev alle dræbt.
Alle?
Det fik jeg at vide.
Hvad var det?
Hvad vil sergenten?
Jeg kom for at snakke.
Om hvad?
Løjtnant, hvis De har brug for at snakke, lytter jeg gerne.
Jeg kender til sorg.
Jeg huskede nogle trøstende ord fra Mattæus-evangeliet.
Her er ikke brug for ord.
Saml mændene.
Byerne ligger rundt omkring søen.
Først Tusenja, dernæst Tjolki.
Vi skal til Koroli der.
- Derfra underretter vi staben. - Hvad skal vi underrette dem om?
Om der er russere på den anden side af søen.
Divisionen angriber nord for Lieksajärvi mod Rukajärvi.
Det er Virta. Der skal drengenes angreb slippes igennem.
Vi bliver i Koroli og afventer ordrer.
Russerne er nok langt væk nu.
Hvis byen er tom, giver I os signal, og så kommer vi.
- Forstået? - Javel, løjtnant.
Hvad var det? Er der nogen i byen?
Sig til mændene, at de skal gøre klar til at rykke ind i byen.
Satans.
Vi angriber. Der er russere.
Vi venter lidt.
Her er ingen mad.
Men her har været nogen for nylig. Ildstedet er stadig varmt.
Hvad er det med Ville?
Bruden venter, vasket og pyntet, men hun er ikke god nok til ham.
Der ligger en død kvinde derinde.
Hvorfor tude over et lig?
Man ser værre ting i krig. Op med dig.
Her har vi vores russer.
Så er det føllet, der holder ilden i gang.
Eero...?
Fatter du det ikke? Jeg skal stege kødet. Så får vi noget at spise.
- Du slår ikke hestens barn ihjel! - Slap af.
- Så skyd os begge, for fanden. - Lad være, Jussi.
- Flyt dig! - Du skyder ikke føllet!
- Jeg skyder jer begge! - Så skyd!
- Du skyder ingen! - Hjælp os, løjtnant.
Lukkari. Så er det nok.
Man kan skyde så mange mennesker, man lyster.
Det har du ordre til.
- Og så græder man over et føl. - Du skulle have prygl.
Netop. Streng disciplin i tjenesten og orgier i fritiden.
Fandens, han snubler.
Se dig for, for helvede.
Jeg har andet at lave end at se efter dig. - Lad drengen være.
Du skal ikke blande dig i min opdragelse af min søn, røde.
Undskyld mig.
Min far opdrog mig anderledes, før han blev henrettet af din slags.
Er det her, I vil trække grænsen?
Hvor fanden er de pyromaner?
De venter nok på den anden side.
Ved l, hvad det betyder, mine herrer?
Så kommer vi vel ikke længere.
Vi kan jo ikke komme over her.
Hvis vi skal blive her, kan vi slå os ned her.
Vi skal over. Jeg skal bruge to frivillige.
Jeg melder mig.
- Også jeg. - Af sted med jer.
Hvem brænder alle broerne?
Den, der kommer først. Har I ikke fattet det?
Jeg formoder, de ved, hvem de er oppe imod.
Hvordan ser det ud?
De bygger broer af planker.
Det er, som om skoven på den anden side vrimler med russere.
- Døden ligger på lur. - Fortsæt fremad.
Du må ikke stoppe her, for satan!
- Hvem er standset? - Den skide Karppinen.
Sergent, min cykel faldt i søen.
- Satans! - Af sted!
Den gled ud af hænderne på mig. Det var ikke med vilje...
Gå tilbage til Repola.
Alene? - Moilanen eller Leinonen kan følge med ham.
Vi kan ikke spilde en eskorte på sådan en usling.
De må gå tilbage.
Imens kan De tænke over, hvorfor cyklen havnede i søen.
Jeg kunne løbe efter enheden.
Der er nok ingen.
Raassina, gå med Lukkari.
Med den kommunist havner man på Den Røde Plads. - Af sted.
Bliv her og dæk os.
Hvis jeg siger, at jeg går ind, så går jeg ind. - Det gør du ikke!
Det kan du bide spids på...
Så skyder jeg dig! Du går ikke ind!
Vi venter på de andre!
Hvad helvede...?
- Hvad er der? - lntet, bortset fra det der.
Det er en fælde.
Hvad? Hvordan en fælde?
Det er mineret.
Jeg kan ikke se nogen tråde.
Hele verandaen kan være mineret.
Der går en tråd fra et hul under riflen til aftrækkeren.
Rør den ikke.
Hent en stang, drenge.
Det er der ikke brug for.
For satan, Heikkinen!
Selv låsen er rusten.
Det var den minering og fælde.
Jeg tager det som bevis på, at russerne har en syg form for humor.
Satans idiot...
Hold op.
Så er det nok.
Grin I bare.
Heikkinen!
Salige er de, der bor i dit hus -
- thi de er evigt taknemmelige.
Når de vandrer gennem Tåredalen -
- gør de den rig på kilder -
- og efterårsregnen dækker den med velsignelser. Amen.
Du synger så godt, Knihti.
Kan du ikke synge noget til Heikkinens minde?
Hvis de overhovedet har ører, hørte de huset springe i luften.
De er et sted, men os overrasker de ikke.
Det skal jeg nok sørge for.
Jeg sørger for, at ingen sover på sin post.
Og hvis de kommer -
- står de over for andre end lotter og sårede.
Jeg sover ikke.
Heikkinens lig skal bringes hjem før vinteren.
Jeg tegnede et kort, så man kan finde graven.
Men hvor er Kaarinas grav?
Jeg tror ikke, her er nogen.
Jeg syntes, jeg så nogen røre sig.
Det er ikke længe siden. Maden er stillet frem for nylig.
Nu fortsætter vi. Vi hviler i Koroli.
Hvad er der galt med ham?
Alle begynder at se syner.
Finnerne er i byen. Af sted!
Hvad sker der?
Finnerne er i byen.
- Hvad med mig, Ljosa? - Undskyld...
Der kan være russere på øerne, så tag en rundtur.
I kan ikke få kortet, så brug kompasset.
I Repola skal I give divisionsstaben følgende besked:
- Vi så ingen russere. - Hvem skal vi give beskeden?
I hovedkvarteret ved de hvem.
Sig, at rapporten er fra Koroli.
Kom derefter tilbage med det samme.
Jeg bad dem give jer en bådlast brød med.
Hvis vi ikke er her, når I kommer, skal I følge vejen til Virta.
Hvad skal vi gøre med brødet?
Tag det med, selvfølgelig.
Men hvis I ikke er her mere?
Så må I to spise det.
- En bådlast brød? - Kom nu.
Vent. Tag det her med. Adressen står på.
Det er et brev til din mor.
Der er også en hilsen fra dig om, at du har klaret dig fint.
Hvad er det for en barbar-rede?
Det kan have været en folkeskole eller en fællesskole.
Det må have været en folkeskole efter lugten at dømme.
Sergenten har en god lugtesans.
For min skyld kunne det være et universitet.
Sergent Evert Rönkkö leder Koroli Universitet.
Sørg bare for, at både vi og teksten er inden for rammen.
- Der her duer ikke. - Det er som at skyde med gevær.
Er afstanden rigtig?
- Hvad er afstanden? - Lad være med at røre den.
Lad os tage billedet nu.
En smuk kvinde.
Hun ved nok ikke, hvad du laver her.
Min søn. Han blev døbt Gennadij.
Jeg ved, hvordan du har det.
Min hustru, Sonja.
Spurgte jeg dig om noget?
Hold op med at se sådan på mig.
Rusland er et stort land.
Vi er nået langt, men der er stadig et stykke vej til Ural.
Der er tobak her.
Ud!
Hvad fanden laver du?
Øver mig i at sigte. Det kan være godt indimellem.
Lad ham være.
Naboen bekymrer sig ikke om sine egne.
Måske troede de, han var død.
Fortsæt bare. Du klarer det fint.
Tag det roligt. Vi skal nok tage os af dig.
Vi efterlader ingen.
Vil du bære ham til lazarettet?
Bær ham hen til bålet.
- Hvad er det? - Artilleriild.
- Vores artilleri? - Det kommer an på, hvem man er.
Drengene nåede frem med beskeden.
Divisionen angriber.
I morgen tager vi tilbage.
Fortsætter vi herfra? Har vi ikke fuldført missionen?
Vi bliver her ikke.
Skulle vi ikke afvente nye ordrer her i Koroli?
Det angår ikke Dem.
Hvad gør vi med fangen?
Det angår heller ikke Dem.
Vi skal vise barmhjertighed.
Hvis vi skal videre, skal vi af med russeren.
Det var ikke nødvendigt at slå ham ihjel.
Vi er alle Guds børn. Også de stakler her.
- Saarinen fører an. - Alene?
Det burde være nok, når vi er så få.
- Satans! Søg dækning! - Skyd, for helvede!
- Hvor kommer det fra? - Den modsatte bred.
Sigt højere!
Bliv nede, for satan!
Nej, for satan.
- Hvor fanden kommer det fra? - Denne vej, for satan!
Bliv nede!
Satans russere! Skyd dem sønder og sammen!
Indstil skydningen!
Rönkkö...
To mand går ned og henter Saarinen.
- Hvor langt? - Til I finder Saarinen.
Kukkonen og Raassina, følg med. Vi forsøger at nå broen.
Satans!
Vi har intet at gøre der!
- Nu bliver Unto nok der! - Retræte!
Der er besked fra Repola.
Ordre fra divisionsstaben.
Er vi ikke gået langt nok allerede?
Hvor skal vi nu hen?
Der står, vi skal slutte os til divisionens offensiv ved Virta.
Vi falder russerne i ryggen ved daggry.
Sådan er situationen.
Spørgsmål?
Nej. Det er ganske tydeligt.
Hvad skal vi gøre med brødet?
Ja, hvad skal vi gøre med brødet?
- Jøsses... - Det er Saarinen!
Vi ledte efter dig.
I to sørger for, at Saarinen kommer sikkert til Repola.
Må jeg ikke gå med jer?
Han skal behandles hurtigt.
Løjtnant...
Ved De, hvad jeg så?
Engle. Jeg var i himlen.
Vi falder fjenden i ryggen -
- og trænger igennem til vore egne linjer.
Bag skoven er der en flod, vi skal over.
Vores artilleri smadrer dem.
- Skal vi derover? - Er De bange?
Ja, løjtnant, det er jeg.
Er I andre bange?
Nej.
Pas på, når vi rykker frem.
Hold dig til mig, tag det roligt og tag hjelmen på.
Vi standser ikke før Virta.
Rönkkö, Lukkari og Raassina sikrer venstre flanke!
Tauno tager højre flanke! Jeg tager midten!
Ville!
Ville! For satan!
Hænderne op!
Ville, gå i dækning!
Herover, hurtigt!
Ville, herover!
- Jeg slog en mand ihjel! - Kom hurtigt over!
Også dig. Giv mig den.
Stop! Indstil skydningen!
Skyd ikke i vandet. Det er vores egne!
- Far! - Ville...
- Hvem er l? - Perkola-enheden.
Det var tæt på.
Vi vidste ikke, at vores egne kom.
Vi burde være kommet hurtigere. Evert er død.
Jeg tager med konvojen til lazarettet i morgen.
Hvis der er noget...
Alt er forhåbentlig i orden.
Mellem os.
Har du en cigaret?
Nej.
Jeg kunne godt ryge en, nu når der er tid.
Det her kom tilbage. Det kunne ikke afleveres.
Jeg beklager.
Det har længe stået mig klart -
- at vores fælles fremtid ikke afhænger af -
- hvordan krigen ender, hvem der vinder eller taber.
Vores fælles fremtid afhænger kun af os to -
- og vores håbefulde ønsker.
Lige meget hvad der sker i denne krig, venter jeg på dig.
Jeg venter på vort liv sammen -
- et liv, som vi ikke behøver at dele med nogen.
Hvor længe skal det være nat imellem os?
En uge?
En måned?
Et år?
Jeg lever allerede i morgendagen -
- som jeg drømmer om, mens jeg skriver det her til dig.
Der venter jeg på dig.